A személyiség és a média

a polgári és a büntetőjogban

Az új Polgári Törvénykönyvre

és az új Büntető Törvénykönyvre tekintettel

Szerkesztette

Csehi Zoltán – Koltay András – Navratyil Zoltán

Kiadja a

Wolters Kluwer Kft.

Budapest, 2014

1117 Budapest, Prielle Kornélia u. 21–35.

Telefon: (40) 464-565

Fax: +36 (1) 464-5657

e-mail: info@wolterskluwer.hu

www.wolterskluwer.hu

Felelős vezető: Tóth Gábor, a Wolters Kluwer Kft. ügyvezetője

Kiadásért felelős: dr. Vajda Krisztina

A kiadványok szerkesztéséért felelős: dr. Szabó Marianna

Felelős szerkesztő: dr. Lehóczki Zsófia

Műszaki kiemelt főmunkatárs: Schuller Krisztina

Műszaki szerkesztők: Kerek Imréné, Szász Zoltán

ISBN 978 963 295 427 1

Termékkód: YEB1531

Szakmai partner:

Az NMHH Médiatanácsának Médiatudományi Intézete

és a Magyar Tudományos Akadémia Bölcsészettudományi Kutatóközpont

Médiatudományi Kutatócsoportja

Kiadványaink megtekinthetőek és megvásárolhatóak szakkönyvesboltunkban a Kiadó címén, továbbá a www.complex.hu portálon.

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás és a mű bővített, illetve rövidített változatának kiadási jogát is. A Kiadó írásbeli hozzájárulása nélkül sem a teljes mű, sem annak bármely része semmiféle formában (fotokópia, mikrofilm vagy más hordozó) nem sokszorosítható.

Szerkesztette:

Csehi Zoltán

Koltay András

Navratyil Zoltán

Szerzők:

Bárányos Bernadett

Békés Ádám

Boronkay Miklós

Csehi Zoltán

Gellér Balázs

Gondi Anilla

Görög Márta

Horváth E. Írisz

Koltay András

Landi Balázs

Menyhárd Attila

Navratyil Zoltán

Sorozatszerkesztők:

Koltay András

Nyakas Levente

© Bárányos Bernadett, Békés Ádám, Boronkay Miklós, Csehi Zoltán, Gellér Balázs, Gondi Anilla, Görög Márta, Horváth E. Írisz, Koltay András, Landi Balázs, Menyhárd Attila, Navratyil Zoltán, Budapest, 2014

© Wolters Kluwer Kft., Budapest, 2014

A Wolters Kluwer Kft. az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

Bevezetés

A Magyar Tudományos Akadémia Bölcsészettudományi Kutatóközpontjában 2012-ben az NMHH Médiatanács Médiatudományi Intézetének támogatásával kutatócsoport alakult – többek között – a médiajog kutatására. E tevékenység egyik eredménye jelen tanulmánykötet, amely „Az ember a Polgári Törvénykönyvben és a médiajogban – a személyiség és jogi védelme” címet viselő kutatási alprogram részeként öltött végső formát.

A kötet szerzői a hazai jogi felsőoktatásban tevékenykedő – hosszú évek tapasztalatával rendelkező kutató és gyakorló – jogászok.

A tanulmánykötet nem titkolt célja, hogy a személyiség védelmének és a médiának a szövevényes kapcsolatrendszerében egyfajta Ariadné-fonálként megpróbáljon utat mutatni egy-egy helyes – vagy akár csak annak vélt – lépés megtételében. S hogy elsőként hová vezet ez a fonál? A kiindulóponthoz, a középponthoz, a jog számára megragadhatatlanhoz, – a manni múlt-gondolat parafrazeálásaként – a szédítően feneketlenhez, amelyet egyszerűen csupán egy szóval illetünk: személyiség.

Ebből kiindulva számos izgalmas, elgondolkodtató, különböző nézőpontot felvillantó, s tekintettel arra is, hogy a szólás szabadságáról van szó, az Olvasó által akár vitatható álláspontok segítenek eloszlatni azt az illúziót, hogy a személyiségnek és a személyiségi jogoknak mennyire nem létezik egysíkú dimenziója.

A kötet a személyiségvédelem körében egységes koncepció alapján felöleli a téma polgári jogi és büntetőjogi vonatkozásait, bemutatva a régi és az új Polgári Törvénykönyv, valamint Büntető Törvénykönyv dogmatikai alapvetéseit, az ide vágó hazai bírói gyakorlatot. Mindennek során a tanulmányok nem nélkülözik a komparatív szemlélet érvényre juttatását, így tárgyalásra kerülnek egyes európai államok megoldásai, valamint a releváns strasbourgi bírói gyakorlat is.

Az első részben a tanulmányok tematikusan végighaladnak a Polgári Törvénykönyvben nevesített személyiségi jogokon, s értelmezik azokat a szólásszabadság tükrében. Ebbe illeszkedik Boronkay Miklós tanulmánya a képmáshoz és hangfelvételhez fűződő jogról, amely többszintű védelmet is élvez, s számos összefüggést mutat más személyiségi jogokkal. Ezt követően Csehi Zoltán és Navratyil Zoltán egy-egy önálló munkája hívja fel a figyelmet arra, hogy a magánjogban személyiségi joggént deklarált névjognak a külföldi jogelméletben és jogalkalmazásban a hazaihoz képest mennyivel tágabb értelme van. Görög Márta dolgozata tekinti át a becsülethez és jóhírnévhez való jognak a védelmét, e két jog – az emberi méltósággal is összefüggő, s nehezen körülírható – összefonódásait és különbözőségeit. Ezt követi Menyhárd Attila tanulmánya a magánélethez való jogról. E személyiségi jog a külföldi jogirodalomban és joggyakorlatban egyaránt hosszú múltra tekint vissza, a hazai bírói gyakorlatban azonban eddig ritkán bukkant fel, de tekintettel arra, hogy az új Polgári Törvénykönyv – a régivel ellentétben – már kifejezetten nevesíti e személyiségi jogot, a hazai judikatúra is várhatóan bátrabban fogja azt alkalmazni.

A kötet második része foglalkozik a személyiségi jogok sérelmének polgári jogi jogkövetkezményeivel és eljárásjogi aspektusaival, így Landi Balázs nagy ívű és lendületes tanulmánya tárja fel a kártérítés és sérelemdíj intézményének mozgatórugóit, valamint Koltay András munkája foglalkozik a sajtó-helyreigazítási jog mibenlétével. Végül Horváth E. Írisz elemzi a nyilvánosság érvényesülését a polgári peres eljárásokban, s tárja fel a személyiség védelmének eljárásjogi garanciáit.

A kötet harmadik részében Békés Ádám dolgozata vezet végig a szólásszabadság büntető anyagi joggal való összefüggésein, s szinte kimerítően veszi végig a rágalmazás és becsületsértés terén a jogalkotás és jogalkalmazás vitatható pontjait. Ezt követően pedig Gellér Balázs, Bárányos Bernadett és Gondi Anilla a modern büntetőjog egyik legfontosabb alapelvének, a büntetőeljárás nyilvánosságának a szerepét taglalja.

Budapest, 2014. július 1.

A szerkesztők

I. rész

Az egyes személyiségi jogok

polgári jogi szabályozása

Boronkay Miklós*

* Megbízott oktató, Pázmány Péter Katolikus Egyetem, Jog- és Államtudományi Kar.

E-mail: miklos.boronkay@szecskay.com

A képmáshoz és a hangfelvételhez fűződő jog

Az ember képmása és hangfelvétele az emberi személyiség megnyilvánulása a külvilágban, amely egyszerre alkalmas arra, hogy az egyént más embertől megkülönböztesse, másrészt hogy azonosítsa őt.1 A személyhez fűződő jogként történő elismerés indoka, hogy az ember külső megjelenése a személyiség belső sajátosságait vetíti ki.2

Az ember képmása és hangfelvétele több jogág védelmét is élvezi. Az 1959-es Ptk.3 80. §-a személyhez fűződő jogként deklarálja a képmáshoz és a hangfelvételhez fűződő jogot. A képmással és a hangfelvétellel kapcsolatban szükségszerűen megvalósuló adatkezelés szabályait az Infotv.4 tartalmazza. Ezen kívül – a teljesség igénye nélkül – a Pp.5 és a Be.6 is tartalmaz részletes szabályokat a bírósági tárgyaláson történő felvételkészítésről.

A jelen tanulmány célja, hogy a képmáshoz és hangfelvételhez fűződő jog, mint személyhez fűződő jog magyar gyakorlatát bemutassa, különös tekintettel a sajtóban történő felhasználásokra. A képmás és a hangfelvétel felhasználása érinthet más személyhez fűződő jogot (például becsület, jó hírnév), és adott esetben szerzői jogi kérdéseket is felvethet, e kérdések vizsgálata azonban kívül esik a jelen tanulmány keretein.

A tanulmány egyrészt bemutatja a magyar jogi szabályozást (1. pont), másrészt az Emberi Jogok Európai Bíróságának (EJEB) gyakorlatát (2. pont), továbbá elemzi, hogy az EJEB gyakorlata miként hatott a német és az angol jogra (3. pont). A tanulmányt a következtetések összefoglalása zárja (4. pont).

1. A képmás és hangfelvétel védelme a magyar jogban

1.1. Az 1959-es Ptk. szabályozása

Az 1959-es Ptk. a következőképpen szabályozta a képmáshoz és hangfelvételhez fűződő jogot:

80. § (1) „A személyhez fűződő jogok megsértését jelenti a más képmásával vagy hangfelvételével kapcsolatos bármiféle visszaélés.

(2) Képmás vagy hangfelvétel nyilvánosságra hozatalához – a nyilvános közszereplés kivételével – az érintett személy hozzájárulása szükséges.

(3) Az eltűnt, valamint a súlyos bűncselekmény miatt büntető eljárás alatt álló személyről készült képmást (hangfelvételt) nyomós közérdekből vagy méltánylást érdemlő magánérdekből a hatóság engedélyével szabad felhasználni.”

Ptké. II.7 2. § „Az eltűnt, illetőleg a büntetőeljárás alatt álló személyről készült képmás vagy hangfelvétel felhasználását az eltűnt személy felkutatását vagy körözését elrendelő, illetőleg az a hatóság engedélyezheti, amely előtt a büntetőeljárás folyik.”

Az 1959-es Ptk.-ban foglalt szabályozást a bírói gyakorlat több szempontból is meghaladta. Egyrészt meghaladta azzal, hogy nemcsak a képmás vagy hangfelvétel nyilvánosságra hozatalához kívánja meg az érintett személy hozzájárulását, hanem már a felvétel elkészítéséhez is. Másrészt meghaladta azáltal, hogy nem csak nyilvános közszereplés esetén engedi az érintett hozzájárulása nélküli felvételkészítést és –felhasználást, hanem olyan esetekben is, amikor azt közérdek vagy a felvétel készítőjének, ill. felhasználójának jogos magánérdeke szükségessé teszi. Ezért a képmáshoz és hangfelvételhez fűződő jogot nem az 1959-es Ptk. normaszövege, hanem a bírói gyakorlat, mint ‘élő jog’ tükrében célszerű vizsgálni.

1.2. A jogi védelem tárgya: a képmás és a hangfelvétel

A képmáshoz és hangfelvételhez fűződő jog tárgya értelemszerűen az emberről készült kép, illetve hangfelvétel. A Legfelsőbb Bíróság meghatározása szerint:

„A képmás illetve a hangfelvétel (…) az ember személyiségének, külső megjelenésének valamilyen műszaki eszközzel való bemutatása. A képmás vagy hangfelvétel a fentiekből következően szükségképpen valamilyen hordozóeszközön jeleníti meg az ember személyiségének egy lényeges momentumát.”8

A jogi védelem szempontjából a felvételkészítés módja közömbös, így a védelem nemcsak a fényképre és a videofelvételre terjed ki, hanem az érintettet ábrázoló rajzra, festményre és a kép módosításával készített karikatúrára is. Nem teljesen egyértelmű, hogy a jogi védelemhez szükséges-e, hogy az érintett a felvételről felismerhető legyen. A Kúria egy konkrét esetben elvi éllel mondta ki: „A jogsértés megállapításának az érintett személy felismerhetősége nem feltétele. Ezért nincs jelentősége annak, hogy a felperes személye egyértelműen mindenki számára, egyszeri rátekintéssel, azonnal esetleg nem volt beazonosítható.”9 Ezzel a megállapítással feltétlenül egyet lehet érteni a felvételkészítés tiltása körében azzal, hogy a jogszerűen készíthető tömegfelvétel kivételt jelent. Kérdés azonban, hogy az érintett megtilthatja-e olyan felvétel felhasználását, amelyen az ő képmása, hangfelvétele nem azonosítható be. Erre valószínűleg a bizonyítás körében kell a választ keresni: ha az érintett nem tudja bizonyítani, hogy a kifogásolt felvétel az ő képmását, hangfelvételét tartalmazza, akkor keresete alaptalan lesz.10

A védelem nem terjed ki az érintett személy vagyontárgyairól (például ingatlanáról) készült felvételekre.11 A vagyontárgyak fényképezése, videózása a felvételkészítés módjától függően sérthet azonban szomszédjogokat, illetve adott esetben a magánélethez fűződő jogot.12

1.3. A jogviszony tartalma: a visszaélés tilalma

A bírói gyakorlat a képmáshoz és hangfelvételhez kapcsolódó ügyekben az 1959-es Ptk. 80. § (1) bekezdése alapján azt vizsgálta, hogy történt-e az érintett képmásával vagy hangfelvételével kapcsolatos bármiféle ‘visszaélés’. A visszaélésszerűség vizsgálata körében az alábbi teszt olvasható ki a bírói ítéletekből:

– bizonyos magatartások vélelmezetten visszaélésszerűek, e magatartások megvalósulását a jogsértést állító félnek kell bizonyítania;

– a felvétel készítőjét, felhasználóját terheli annak bizonyítása, hogy magatartása nem volt visszaélésszerű. Ennek körében hivatkozhatott egyrészt a polgári törvénykönyvekben13 foglalt, másrészt a bírói gyakorlat által kidolgozott, visszaélésszerűséget kizáró okokra.

„Lapozz bele!” módban ezek az oldalak nem érhetőek el.

Kérjük, vásárolja meg a teljes elektronikus könyvet weboldalunkon.

This page is not available in preview mode.

Should you wish to access the complete text, please purchase the full version of this e-book at our webpage.

Table of Contents

Bevezetés

I. rész – Az egyes személyiségi jogok polgári jogi szabályozása

A képmáshoz és a hangfelvételhez fűződő jog

1. A képmás és hangfelvétel védelme a magyar jogban

1.1. Az 1959-es Ptk. szabályozása

1.2. A jogi védelem tárgya: a képmás és a hangfelvétel

1.3. A jogviszony tartalma: a visszaélés tilalma

1.3.1. A prima facie visszaélésszerű magatartások

1.3.2. A rendeltetésszerű joggyakorlás követelménye

1.3.3. Szükséges-e szándékosság vagy célzat?

1.3.4. Az érintett megítélésének befolyásolása

1.4. A visszaélésszerűséget kizáró okok

1.4.1. Az érintett személy hozzájárulása

1.4.1.1. A hozzájárulás alakja

1.4.1.2. A hozzájárulás kifejezett és határozott volta

1.4.1.3. A hozzájárulás terjedelme, értelmezése

1.4.1.4. A felhasználás céljának túllépése

1.4.1.5. A hozzájárulás visszavonása

1.4.2. Nyilvános közszereplés

1.4.2.1. A nyilvános közszereplés fogalma

1.4.2.2. Példák nyilvános közszereplésre, illetve annak hiányára

1.4.2.3. Nyilvános közszereplésen készíthető felvétel

1.4.2.4. A közszereplők magánélete

1.4.2.5. A véleménynyilvánítás szabadsága

1.4.3. Eltűnt személy képmása

1.4.4. Büntetőeljárás alatt álló személy képmása

1.4.5. Tömegfelvétel készítése

1.4.6. Közérdek

1.4.7. Jogos magánérdek

1.5. Fénykép- és hangfelvételek a sajtóban

1.5.1. Általános szabályok

1.5.2. Rejtett kamerás felvétel

1.5.3. Illusztráció

1.5.4. Felvételkészítés bírósági tárgyalásról

1.6. Adatvédelmi követelmények

1.7. A Ptk. szabályozása

1.7.1. A Szakértői Javaslat

1.7.2. A 2009. évi CXX. törvény

1.7.3. A 2013. évi V. törvény

2. A képmás védelme az EJEB gyakorlatában

2.1. Az EJEE irányadó rendelkezései

2.2. Közszereplők képmásának védelme

2.2.1. A von Hannover (no. 1) ügy (2004)

2.2.2. A von Hannover (no. 2) ügy (2012)

2.2.3. A von Hannover (no. 3) ügy (2013)

2.2.4. További ügyek az EJEB gyakorlatából

2.3. Magánszemélyek képmásának védelme

2.4. Az EJEB joggyakorlata és a magyar bírói gyakorlat viszonya

3. Az EJEB gyakorlatának hatása a német és az angol jogra

3.1. Német jog

3.1.1. A német szabályozás áttekintése

3.1.2. Közszereplők képmásvédelme

3.1.2.1. Joggyakorlat a von Hannover (no. 1) ügy előtt

3.1.2.2. Joggyakorlat a von Hannover (no. 1) ügy után

3.2. Angol jog

3.2.1. Az angol jogi szabályozás áttekintése

3.2.2. A breach of confidence emberi jogi szempontú alkalmazása

4. Összefoglalás, következtetések

A bűnügyi tudósítások kérdései a sajtószabadság és a személyiségi jog védelme között

1. Bevezető

2. Magyar szabályozás

2.1. A közelmúlt szabályozása és bírói gyakorlata (1989–2010/2012)

2.1.1. Az alkotmányjog

2.1.2. A sajtójog

2.1.3. A polgári jog

2.1.4. Újságírói etikai szabályok

2.1.5. A büntető eljárásjog

2.1.6. Jogesetek

2.1.7. Kapcsolódó jogterületek, jogesetek

3. Hatályos jogszabályok

3.1. A sajtó új szabályai

3.2. Az Alaptörvény

3.3. A Polgári Törvénykönyv

3.3.1. Bevezetés

3.3.2. A becsület védelme

3.3.3. A jóhírnév védelme

3.4. Összefoglalás

4. A német jog megközelítései

4.1. A német felfogás emberi jogi kritikája Strasbourgban

5. Emberi jogi esetek

5.1. Bevezetés

5.2. Egyes esetcsoportok

5.3. A von Hannover-ügyek és jelentőségük

5.3.1. Az első ügy (2004)

5.3.2. A második von Hannover v. Németország ügy (2012)

5.3.3. Az Axel Springer v. Németország ügy

5.3.4. A harmadik von Hannover v. Németország ügy (2013)

5.4. Összefoglalás

6. Az Európa Tanács (ET) ajánlásai

6.1. 1165/1998. számú ET határozat a magánélethez való jogról

6.2. Az ET 2003/13. számú ajánlása

7. Következtetések

Az ember névjogának kiterjesztő értelmezése mint a szólásszabadság lehetséges korlátja

1. A névjog a polgári törvénykönyvekben

2. A névjog jelentősége a sajtószabadsággal összefüggésben

3. Név, magánszféra, sajtó – teoretikus vázlat

3.1. Balesetek és bűncselekmények áldozatai

3.2. A személy múltbéli (bűn)cselekményei

3.3. Téves azonosítás

3.4. Egyéb beazonosítás

3.5. Életkép oltalma, életút védelme

3.6. A név (vagy egyéb személyiségjegyek) kereskedelmi jellegű jogosulatlan felhasználása

4. Egyes ügyek magyar, német és egyesült államokbeli megoldásai

4.1. A bűncselekmények áldozatainak neve és a bűnelkövetők neve

4.1.1. A sajtó elsőbbsége az Egyesült Államokban

4.1.2. A személyiségi jogok elsőbbsége hazánkban

4.2. Téves azonosítás és egyéb beazonosítás

4.2.1. A magyar gyakorlat ellentmondásai

4.2.2. Az amerikai sajtószabadság feltétlen védelme

4.2.3. Következtetések

4.3. Az életkép/életút védelme Németországban

4.3.1. Az emberi méltóság és becsület mint a sajtószabadság korlátja

4.3.2. Az életkép védelmének sajátosságai

4.3.2.1. Valós személyről mintázott szereplő

4.3.2.2. Kitalált szereplő

5. Konklúzió: A névjog sérelme mint mögöttes sérelem

6. A név kereskedelmi célú jogosulatlan felhasználása

6.1. A jogszerű felhasználás: arculatátvitel

6.2. A jogellenes felhasználás az Egyesült Államokban

6.2.1. Előzmények az Egyesült Államok jogából

6.2.2. A right of publicity gyakorlata napjainkban

6.4. Az angol, német és magyar jog megoldásai

7. Összegzés

A személyiség védelme a becsület és a jóhírnév vonatkozásában

1. Bevezető gondolatok

1.1. Az emberi személyiség védelme

2. A magánélet, a magánszféra védelme

3. A becsület magánjogi felfogása

4. A meg nem engedhető véleménynyilvánítás jogi kritériumai

5. A jóhírnév védelme

6. Paradigmaváltás a jogkövetkezmények felfogásában

7. Közszereplő – közéleti szereplő jóhírnevének, becsületének védelme

8. Záró gondolatok helyett

A magánélethez való jog a szólás- és médiaszabadság tükrében

1. A magánélet polgári jogi védelme

1.1. A magánélet védelme: right to be let alone vagy a személyiség alapja?

1.2. Szükség van-e a magánélethez való jog elismerésére a polgári jogban?

1.3. Sajtó, szólásszabadság és magánélet

1.3.1. A sajtó

1.3.2. Szólásszabadság és magánélet

1.3.3. Közszereplők magánélete

1.3.4. A right to privacytól a right of publicityig: a magánélet kereskedelmi értéke

1.4. Az internet szerepe

2. A magánélet emberi jogi védelme

2.1. Az emberi jogok horizontális hatálya

2.2. A magánélethez való jog az EJEB gyakorlatában

3. A magánélethez való jog sérelmének magánjogi szankcionálása

3.1. A kártérítési felelősség preventív hatásának korlátai

3.2. A kártérítési felelősség preventív hatásának erősítése

3.2.1. A büntető kártérítés

3.2.2. Gazdagodási alapú kárszámítás

3.2.3. Jogalap nélküli gazdagodás

3.2.4. A fejlődés szükséges iránya

3.2.5. Kártérítési felelősség és jogalap nélküli gazdagodás

3.2.6. Sérelemdíj és jogalap nélküli gazdagodás

3.2.7. A gazdagodás mérése

4. Mit tanulhat mindebből a magyar polgári jog?

II. rész – Polgári eljárásjog és jogkövetkezmények

Kártérítés és sérelemdíj a szólás- és a médiaszabadság tükrében

1. Alapvető jogok, értékek és ezek értelmezésének ‘versengése’ a személyiségi jogok védelme körében

2. A személyiségvédelem szankció- és fogalmi rendszere

3. A jogellenesség mint emberi magatartás-mérték a személyiségvédelem körében

4. A kár – különösen a nem vagyoni kár – és annak megtérítése a személyiségvédelem körében

5. A nem vagyoni kártérítés megszüntetésének és a sérelemdíj bevezetésének kodifikációs előzményei Magyarországon

6. A sérelemdíj (Schmerzensgeld) és a nem vagyoni kár (Immaterieller Schaden) megtérítésének – döntően a német jogtudomány alapján meghonosított – funkciói

6.1. A BGB 847. §-ának, és annak nyomán a BGB 253. és 823. §-ainak jelentésváltozásai

6.1.1. Az ekvivalencia elmélet és az elégtétel elmélet

6.1.2. A kiegyenlítési elmélet

6.1.3. A jóvátételi elmélet

6.1.4. Az Überwindungsgedanke-elmélet

6.2. Összefoglalás

7. A sérelemdíj és a nem vagyoni sérelem megtérítésének kérdései Magyarországon

7.1. Etikai és törvényi megfontolások az Mtj.-ben

7.2. „Nagy igazságért egy kis jogtalanság” ‒ etikai és törvényi megfontolások Grosschmid Béni elméletében

7.3. A személyiségi jogok megsértése és a szankció az 1959-es Ptk.-ban

7.4. A nem vagyoni kártérítés funkciói az 1959-es Ptk. alapján

7.5. A kár bizonyításának problematikája a nem vagyoni kártérítés körében az 1959-es Ptk. alapján

7.6. „Nincs oly (…) Hatalom, mely megmásítsa a törvényt” ‒ sérelemdíj a Ptk.-ban

8. Záró gondolatok

A sajtó-helyreigazítási jog

1. Bevezető

2. Terminológiai kérdések, elhatárolások

3. A sajtó-helyreigazítási jog létét alátámasztó indokok

4. Nemzetközi és szupranacionális jogi szabályozás

4.1. Az Európai Unió

4.2. Az Európa Tanács dokumentumai

4.3. Az Emberi Jogok Európai Bíróságának (EJEB) gyakorlata

4.4. Az Emberi Jogok Amerikai Egyezménye

5. A sajtó-helyreigazítás magyar szabályozása

5.1. Bevezetés

5.2. A szabályozás alakulása

5.3. A kötelezetti kör és az érintett tartalom

5.4. A jogosultak köre

5.5. Valótlan tény állítása

5.6. Híresztelés

5.7. A valóság hamis színben való feltüntetése

5.8. A helyreigazító közlemény

5.9. A helyreigazítási jog terjedelmének bővítési kísérlete, a „Lex Répássy”

5.10. Sajtó-helyreigazítás és a korábbi új Ptk.-tervezetek (2006–2009)

5.10.1. A Kodifikációs Főbizottság tervezete (2006. június)

5.10.2. Az Igazságügyi és Rendészeti Minisztérium által kidolgozott új Ptk.-tervezet (2007. október)

5.10.3. A Polgári Törvénykönyvről szóló 2009. évi CXX. törvény

5.11. Sajtó-helyreigazítás és önszabályozás

6. Az egyes államok jogrendszerei

6.1. Egyesült Királyság

6.2. Németország

6.3. Franciaország

6.4. Olaszország

7. A válaszadási joggal kapcsolatos egyes kérdések összehasonlító áttekintése

7.1. Az intézményt szabályozó jogforrás jellege

7.2. A szabályozás tárgyi hatálya

7. 3. Csak tényállítások vagy vélemények közlése esetén is érvényesül a válaszjog?

7.4. A felelősség alóli mentesülés esetei

7.5. A válaszjog megsértése esetén alkalmazható szankciók

7.6. A válaszadási joghoz hasonló más jogi eszközök

7.7. Következtetések

8. A fairness-doktrína és a válaszjog az Egyesült Államokban

9. Összegzés

A polgári perek nyilvánossága

1. Bevezetés

2. A tárgyalások nyilvánossága

2.1. A tárgyalások nyilvánosságának követelménye a nemzetközi jogi dokumentumok alapján

2.2. A tárgyalások nyilvánossága Magyarországon

3. A polgári perek iratainak megtekintése

4. A polgári ítéletek nyilvánossága – anonimizált ítéletek

5. Zárszó

III. rész – A személyiség büntetőjogi védelme és a büntetőeljárás

Büntetőjogi rágalmazás és becsületsértés

Bevezetés – a kutatás célja

1. A magyar büntető törvénykönyv által szabályozott rágalmazás és becsületsértés esetjoga

1.1. A kutatás terjedelme a nemzeti jogban

1.2. A Btk. szabályozása

1.3. Szükséges-e a büntetőjogi védelem?

1.4. Esettanulmányok

1.4.1. Bűnügyi tudósításokkal kapcsolatos jogesetek

1.4.1.1. BH1999. 434.

1.4.1.2. EBH2005. 1289.

1.4.1.3. BH1997. 162.

1.4.1.4. Következtetések

1.4.1.5. Bűnügyi újságírás

1.4.2. Ahogy az eljárásban résztvevők látják

1.4.3. Közszereplőkkel és újságírókkal kapcsolatos jogesetek

1.4.3.1. A 36/1994. (VI. 24.) AB határozat

1.4.3.2. BH2011. 186.

1.4.3.3. BH2001. 99.

1.4.3.4. A Babus Endre-ügy

1.4.3.5. BH1992. 226.

1.4.3.6. A 34/2003. (IX. 28.) AB határozat

1.4.3.7. Egyéb joggyakorlat

1.4.4. A nyomozóhatóság mint elméleti elkövető

2. Az EJEB esetjoga

2.1. Az EJEB esetjogának vizsgálata

2.2. Az újságírókkal szemben indult ügyek

2.2.1. Goodwin Egyesült Királyság elleni ügye

2.2.2. Fressoz és Roire Franciaország elleni ügye

2.2.3. Bladet Tromsø és Stensaas Norvégia elleni ügye

2.2.4. A News Verlags GmbH & Co. KG Ausztria elleni ügye

2.3. Politikai újságírással kapcsolatos ügyek

2.3.1. Lehideux és Isorni Franciaország elleni ügye

2.3.2. Lopes Gomes da Silva Portugália elleni ügye

2.3.3. Du Roy és Malaurie Franciaország elleni ügye

2.3.4. Colombani és mások Franciaország elleni ügye

2.3.5. Perna Olaszország elleni ügye

2.3.6. Stoll Svájc elleni ügye

2.4. Az igazságszolgáltatás körében felmerült ügyek

2.4.1. Nikula Finnország elleni ügye

2.4.2. Steur Hollandia elleni ügye

3. Alapjogi Charta – 11. cikk

A sajtó szerepe a büntetőeljárásban

1. Bevezetés

2. Nyilvánosság a büntetőeljárásban

2.1. A tárgyalás nyilvánossága

2.2. Felvilágosítás-adás a sajtó részére

2.3. Kép- és hangfelvétel készítése

2.4. A bírósági határozatok közzététele

3. A sajtó kizárása a tárgyalásról

4. A személyiségi jogok védelme az eljárás során

5. A sajtó-helyreigazítás kérésének lehetősége a joggyakorlat tükrében

5.1. BH2000. 194.

5.2. BH1986. 142.

5.3. BH1984. 353.

5.4. Következtetés

6. A terheltről kialakított kép a sajtóban

7. A sajtótudósítás esetleges prejudikáló hatása

8. A bíróság elfogultságának megítélése a gyakorlatban

9. Kép- és hangfelvétel készítése a tárgyaláson

10. A magyar bírósági gyakorlat

11. A büntetés-végrehajtás és a sajtó