dr. Farkas Alexandra–Czöndör Szabolcs

Számlakiállítás és elektronikus számlázás a gyakorlatban

Második, átdolgozott kiadás

Kiadja a

Wolters Kluwer Kft.

Budapest, 2015

1117 Budapest, Prielle Kornélia u. 21–35.

Telefon: (40) 464-565, +36 (1) 464-5656

Fax: +36 (1) 464-5657

E-mail: info@wolterskluwer.hu

Internet: www.wolterskluwer.hu

Felelős vezető: Tóth Gábor, a Wolters Kluwer Kft. ügyvezetője

Kiadásért felelős: Fehér Nóra

A kiadványok szerkesztéséért felelős: dr. Szabó Marianna

Felelős szerkesztő: dr. Farkas Katalin

Műszaki kiemelt főmunkatárs: Schuller Krisztina

Műszaki szerkesztők: Kerek Imréné, Szász Zoltán

Fedélterv és tördelés: Wolters Kluwer Kft. DTP-csoport

ISBN 978 963 295 456 1

Termékkód: YEB1576

Kiadványaink megtekinthetőek és megvásárolhatóak szakkönyvesboltunkban a Kiadó címén, továbbá a www.complex.hu portálon.

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás és a mű bővített, illetve rövidített változatának kiadási jogát is.

A Kiadó írásbeli hozzájárulása nélkül sem a teljes mű, sem annak bármely része semmiféle formában (fotokópia, mikrofilm vagy más hordozó) nem sokszorosítható.

KISKÖNYVTÁR AZ ÁFÁRÓL 1.

Szerzők:

Czöndör Szabolcs (III. rész 7. pont, IV. rész)
dr. Farkas Alexandra (I–II. rész, III. rész 1–6. pontok)

Kézirat lezárva: 2014. december 19.

Második, átdolgozott kiadás

© Czöndör Szabolcs, dr. Farkas Alexandra, Budapest, 2013, 2015

© Wolters Kluwer Kft., Budapest, 2013, 2015

A Wolters Kluwer Kft. az 1795-ben alapított

Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

Jogszabályok rövidítései

Áfa tv.

2007. évi CXXVII. törvény az általános forgalmi adóról

Art.

2003. évi XCII. törvény az adózás rendjéről

Eat.

2001. évi XXXV. törvény az elektronikus aláírásról

Számv. tv.

2000. évi C. törvény a számvitelről

1959-es Ptk.

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről

Ptk.

2013. évi V. törvény a Polgári Törvénykönyvről

Héa-irányelv

Tanács 2006/112 EK irányelve a közös hozzáadottértékadó-rendszerről

Kkv.

2004. évi XXXIV. törvény a kis- és középvállalkozásokról, fejlődésük támogatásáról

114/2007. (XII. 29.) GKM rendelet

114/2007. (XII. 29.) GKM rendelet a digitális archiválás szabályairól

46/2007. (XII. 29.) PM rendelet

46/2007. (XII. 29.) PM rendelet az elektronikus számlával kapcsolatos egyes rendelkezésekről

13/2005. (X. 27.) IHM rendelet

13/2005. (X. 27.) IHM rendelet a papíralapú dokumentumokról elektronikus úton történő másolat készítésének szabályairól

3/2005. (III. 18.) IHM rendelet

3/2005. (III. 18.) IHM rendelet az elektronikus aláírással kapcsolatos szolgáltatásokra és ezek szolgáltatóira vonatkozó részletes követelményekről

24/1995. (XI. 22.) PM rendelet

24/1995. (XI. 22.) PM rendelet a számla, egyszerűsített számla és nyugta adóigazgatási azonosításáról, valamint a nyugta adását biztosító pénztárgép és taxaméter alkalmazásáról

23/2014. (VI. 30) NGM rendelet

23/2014. (VI. 30.) NGM rendelet a számla és a nyugta adóigazgatási azonosításáról, valamint az elektronikus formában megőrzött számlák adóhatósági ellenőrzéséről

Pénztárgéprendelet      

48/2013. (XI. 15.) NGM rendelet a pénztárgépek műszaki követelményeiről, a nyugtakibocsátásra szolgáló pénztárgépek forgalmazásáról, használatáról és szervizeléséről, valamint a pénztárgéppel rögzített adatok adóhatóság felé történő szolgáltatásáról

I. Bevezetés

Az általános forgalmi adó és a számlázás a köztudatban szorosan összekapcsolódó kategóriák, hiszen az áfakötelezettségek, valamint az áfalevonási jog alapbizonylata jellemzően (de nem mindig kizárólagosan) a számla. Éppen ezért, amikor számlázásról beszélünk, nem csupán a számla formai kiállításának szabályaira gondolunk, hanem annak tartalmi vonatkozásaira is, tehát gyakorlatilag az Áfa tv. teljes szabályanyagát tekintetbe vesszük.

1. A számla fogalma

A számlára vonatkozó alapvető szabályokat az Áfa tv. [bizonyos részletszabályokat pedig az Áfa tv. felhatalmazása alapján született 23/2014. (VI. 30.) NGM rendelet, illetve 2014. július 1-jét megelőzően a 24/1995. (XI. 22.) PM rendelet] tartalmazza, azonban előfordul, hogy más jogszabályok (például a Számv. tv. stb.) is tartalmaznak saját számlafogalmat. Ezzel együtt a 1959-es Ptk. is tartalmaz bizonylatolással összefüggésbe hozható rendelkezéseket, valamint a 2014. március 15-én hatályba lépett Ptk. is szól magáról a számláról.

Előfordul, hogy az érintett jogszabály nem a számla tartalmára vonatkozóan állapít meg rendelkezéseket, hanem csupán a számla kibocsátásával, átadásával kapcsolatban szabályoz (mint például a 1959-es Ptk., vagy a Ptk.). E rendelkezéseknek azonban az áfakötelezettség keletkezése és teljesítése, valamint az áfalevonási jog gyakorlása esetében nincsen jelentősége. Például a 1959-es Ptk., illetve a Ptk. is a pénztartozás teljesítésének határideje – és ezzel összefüggésben a polgári jogi késedelembe esés – kapcsán tesz említést a számláról. Mindezek mellett azonban sem a 1959-es Ptk., sem pedig a Ptk. nem tartalmaz olyan, számlára vonatkozó szabályt, amelynek a forgalmi adózás során jelentősége lenne.

Léteznek azonban olyan egyéb jogszabályok is, amelyek kifejezetten a számla adattartalmára tartalmaznak valamilyen rendelkezést (például: Számv. tv.). Ezek esetében is nagyon fontos azonban, hogy a forgalmi adózás szempontjából számlaként kizárólag az Áfa tv. 169. §-ában foglalt adattartalommal bíró bizonylatot lehet elfogadni. Ez azt jelenti, hogy amennyiben más jogszabály saját számlafogalmat tartalmaz, vagy a számla vonatkozásában többletadat feltüntetését írja elő az Áfa tv.-hez képest, akkor a következők szerint kell eljárni.

a) Amennyiben olyan jogszabállyal találkozunk, amely saját számlafogalmat tartalmaz, mégpedig olyat, amely eltér az Áfa tv. rendelkezéseitől, a megoldás az lehet, hogy a gazdálkodó két bizonylatot állít ki a gazdasági eseményről: az egyik lesz az Áfa tv. szerinti számla, a másik pedig az egyéb jogszabály szerinti bizonylat, s ez utóbbin célszerű a „nem adóügyi bizonylat” kifejezést szerepeltetni az egyértelműség kedvéért. A két bizonylat nyilvántartása során ügyelni kell, hogy adózási szempontból csupán az Áfa tv. szerinti számlát vegyük figyelembe és könyveljük (azaz például ne történjen kétszeres adófizetés vagy adólevonás ugyanarra a jogügyletre).

b) Abban az esetben pedig, ha az egyéb jogszabály bizonyos – az Áfa tv. szerinti számlán szereplő adatokhoz képest – egyéb más vagy eltérő tartalmú adat szerepeltetését írja elő, akkor a megoldás az, hogy a gazdálkodó csupán az Áfa tv. szerinti számlát állítja ki, amelyen az egyéb más jogszabály által a számlára esetlegesen előírt többletadatot is szerepelteti. Példa lehet erre az Áfa tv. 58. §-a szerinti folyamatos ügyletek bizonylatolása, ahol az Áfa tv. szerinti teljesítési időpont (ti. a fizetési esedékesség) és a Számv. tv. szerinti teljesítési időpont (ti. a fizikai időszak) egymástól eltérhet. Ilyen esetekben a két törvény különbözősége úgy hozható összhangba, ha a gazdálkodó egy olyan január havi bérleti díjról szóló számlán, amelynek fizetési esedékessége február 15. (így amelyen tehát teljesítési időpontként a fizetési esedékességet, azaz a február 15-ét kell feltüntetni), felvezeti szövegesen, hogy „a gazdasági esemény számviteli teljesítési ideje: 2013. január hó”.

Összefoglalva tehát, adózási szempontból kizárólag az Áfa tv. 169. §-ának megfelelő számla (vagy a feltételek fennállása esetén az Áfa tv. szerinti egyszerűsített számla vagy nyugta) fogadható el, az egyéb más jogszabályok szerinti – számla elnevezéssel illetett – bizonylatnak legfeljebb az adott jogszabály alkalmazási körében lehet jelentősége.

2. A számlázási joghatóság

Az Áfa tv. 2013. január 1-jétől a számlakibocsátási szabályokra joghatósági rendelkezést tartalmaz, azaz előírja, hogy az egyes ügyletek számlázása során melyik ország számlázási rendelkezései alkalmazandóak.

Nagyon lényeges, hogy ez a szabály nem arra vonatkozik, hogy az adott ügylet hol teljesül, erre a kérdésre a továbbiakban is a teljesítésihely-szabályok (azaz az Áfa tv. 25–49. §-ai) adnak választ. Ez az új számlázási joghatóság gyakorlati értelemben azt mondja meg, hogy amennyiben az adóalanynak számlakibocsátási kötelezettsége van, technikai értelemben melyik ország számlázási szabályait alkalmazza (azaz, ha az adóalany például kézi számlát állít ki, akkor a magyar szabályok szerinti, NAV sorszámtartományos tömbből kell a számlát kibocsátani vagy sem stb.).

(Ez az Áfa tv.-ben szereplő új szabály gyakorlati értelemben kevés érdemi változást hoz, hiszen az áfaszabályok rendszeréből az esetek döntő részében eddig is hasonló eredményre juthattunk annak vizsgálatakor, mely ország technikai számlázási rendelkezései az irányadók egy konkrét ügylet bizonylatolása kapcsán.)

Kiemelendő azonban, hogy a számlázási joghatóság szabály az egyéb, bizonylatolásra vonatkozó rendelkezéseket (mint például a megőrzési kötelezettség) nem érinti.

A számlázási joghatóság lényege a következő. Az Áfa tv. 2013. január 1-jétől hatályos 158/A. § (1)–(2) bekezdéseiből következően a számla formájára vonatkozó kötelezettségekre főszabályként annak a tagállamnak a szabályait kell alkalmazni, ahol azt a termékértékesítést vagy szolgáltatásnyújtást, amelyre a számla vonatkozik, teljesítik, kivéve, ha

– a terméket értékesítő vagy a szolgáltatást nyújtó nem telepedett le gazdasági céllal a termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás teljesítési helye szerinti tagállamban, és az adó fizetésére a terméket beszerző vagy a szolgáltatást igénybe vevő kötelezett, feltéve, hogy a felek nem állapodtak meg önszámlázásban (az önszámlázáshoz lásd III. pont 6. alpont), vagy

– a termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás teljesítési helye a Közösség területén kívül van,

ugyanis ez utóbbi két esetben annak a tagállamnak a számlázásra vonatkozó szabályait kell alkalmazni, amelyben a terméket értékesítő vagy a szolgáltatást nyújtó gazdasági tevékenységének székhelye vagy a teljesítéssel legközvetlenebbül érintett állandó telephelye van, vagy ezek hiányában, amelyben állandó lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye van.

Az Áfa tv. 158/A. § (4) bekezdés értelmében ugyanakkor az előbbi szabályok nem terjednek ki a számla megőrzésére vonatkozó kötelezettségekre.

A fentiek értelmében tehát a főszabály a teljesítés országában érvényes számlázási szabályok alkalmazása, amely alól két kivételt állapít meg a törvény.

Az első kivétel az, amikor a teljesítés helye egy másik tagállam. Ekkor az Áfa tv. úgy rendelkezik, hogy amennyiben a számlakibocsátó a teljesítés tagállamában nincs letelepedve, és ezzel együtt a megrendelő a saját (azaz a teljesítési hely) tagállamában a szolgáltatásimport szabályai szerint a közös uniós áfaszabályok alapján (azaz tulajdonképpen a Héa-irányelvből következően) az áfa fizetésére kötelezett személy, továbbá a felek nem állapodtak meg önszámlázásban sem, akkor a számlakibocsátó országának számlázási rendelkezései alkalmazandóak. Látható tehát, hogy e kivételnél három feltétel együttes fennállására van szükség.

A második kivétel az, amikor a teljesítés helye harmadik ország. Ebben az esetben minden egyéb további feltétel nélkül a számlakibocsátó országának számlázási rendelkezései az irányadóak a számlázás során.

Példák

1. A Zafír Kft. kizárólag Magyarországon letelepedett adóalany, amely fuvarozási szolgáltatást teljesít egy német adóalany részére; a felek önszámlázásban nem állapodtak meg. Az ügylet teljesítési helye az Áfa tv. 37. § (1) bekezdése értelmében a megrendelő adóalany gazdasági célú letelepedési helye, azaz esetünkben Németország.

A számla kiállítása során a Zafír Kft.-nek a következőkre kell figyelemmel lennie. Az Áfa tv. 158/A. §-ából az következik, hogy a számlázás során elsődlegesen a teljesítési hely tagállamának szabályait kell alkalmazni, kivéve, ha a teljesítés helyén az ügylet teljesítője (esetünkben a Zafír Kft.) nem telepedett le úgy, hogy a teljesítés helyén ezzel együtt a megrendelő (esetünkben a német adóalany) az áfa fizetésére kötelezett személy, feltéve, hogy a felek önszámlázásra sem kötöttek megállapodást, ugyanis e körülmények együttes fennállása esetén a számlakibocsátó országának számlázási szabályai alkalmazandóak.

A példa szerinti esetben:

– a Zafír Kft. nincs letelepedve a teljesítési hely tagállamában (ti. Németországban), és

– a teljesítés helyén a megrendelő, azaz a német adóalany lesz az adó fizetésére kötelezett a Héa-irányelv 196. cikke alapján, és

– a felek önszámlázásban sem állapodtak meg.

Mindezek alapján a Zafír Kft.-nek – az Áfa tv. 158/A. §-ának új szövegét is figyelembe véve – a magyar Áfa tv. X. fejezetét, azaz a magyar számlakibocsátási szabályokat kell alkalmaznia, nem pedig a teljesítés helye szerinti, azaz a német számlázási rendelkezéseket.

Ha a példán annyiban módosítunk, hogy a Zafír Kft. úgy nyújt fuvarozási szolgáltatást német partnerének, hogy ezzel összefüggésben a Zafír Kft.-nek van Németországban egy garázsa, ahol a németországi fuvarokhoz járműveket tart, így e garázs közbeiktatásával történik meg a fuvarozás teljesítése, akkor a Zafír Kft. már Németországban letelepedett adóalanynak tekintendő (ráadásul ez esetben az adó megfizetésére is a Zafír Kft. lesz kötelezett Németországban a német adószáma alatt), így a számlakibocsátás során a német törvény számlázási rendelkezéseit kell alkalmaznia. [E megítélés 2013. január 1-je előtt is következett az Áfa tv.-ből, ugyanis a Zafír Kft.-nek a németországi telephelye okán Németországban bejelentkezési kötelezettsége van, így az ott teljesített – főszabályként német forgalmi adóval terhelt – ügyleteiről korábban is német számlákat kellett kibocsátania, figyelemmel az Áfa tv. 2013. január 1-je előtt hatályos 159. § (2) bekezdés c) pontjára is.]

2. A Rubin Kft. tanácsadási szolgáltatást nyújt egy amerikai egyesült államokbeli cégnek. A tanácsadási szolgáltatás teljesítési helye az Áfa tv. 37. § (1) bekezdése alapján a példa szerinti esetben az Amerikai Egyesült Államok lesz. Az Áfa tv. 2013. január 1-jétől hatályos 158/A. §-ából az következik, hogy mivel a teljesítés helye harmadik országra esik, ezért ez esetben minden egyéb körülmény vizsgálata nélkül a számlakibocsátó országának számlázási szabályait, azaz esetünkben a magyar Áfa tv. X. fejezetében foglalt számlázási rendelkezéseket kell alkalmazni.

II. A számlára vonatkozó alapvető tartalmi kritériumok

A számla kötelező tartalmi elemeit az Áfa tv. 169. §-a tartalmazza. E II. fejezetben – példákkal szemléltetve – végigvezetjük, hogy melyek az Áfa tv. 169. §-ában meghatározott kötelező adattartalmak, illetve azok kapcsán milyen körülményekre kell figyelemmel lenni.

„Lapozz bele!” módban ezek az oldalak nem érhetőek el.

Kérjük, vásárolja meg a teljes elektronikus könyvet weboldalunkon.

This page is not available in preview mode.

Should you wish to access the complete text, please purchase the full version of this e-book at our webpage.