Magyar és európai

médiajog

Szerkesztette

Koltay András – Nyakas Levente

Kiadja a

Wolters Kluwer Kft.

Budapest, 2015

1117 Budapest, Prielle Kornélia u. 21–35.

Telefon: (40) 464-565

Fax: +36 (1) 464-5657

e-mail: info@wolterskluwer.hu

www.wolterskluwer.hu

Felelős vezető: Tóth Gábor, a Wolters Kluwer Kft. ügyvezetője

Kiadásért felelős: dr. Vajda Krisztina

A kiadványok szerkesztéséért felelős: dr. Szabó Marianna

Felelős szerkesztő: dr. Némedi-Tóth Zsuzsanna

Műszaki kiemelt főmunkatárs: Schuller Krisztina

Műszaki szerkesztők: Kerek Imréné, Szász Zoltán

Fedélterv és tördelés: Wolters Kluwer Kft. DTP-csoport

ISBN 978 963 295 469 1

Termékkód: YEB1584

Kiadványaink megtekinthetőek és megvásárolhatóak szakkönyvesboltunkban a Kiadó címén, továbbá a www.complex.hu portálon

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítás és a mű bővített, illetve rövidített változatának kiadási jogát is.

A Kiadó írásbeli hozzájárulása nélkül sem a teljes mű, sem annak bármely része

semmiféle formában (fotokópia, mikrofilm vagy más hordozó) nem sokszorosítható.

Szerzők:

dr. Baka Péter

13.4. alfejezet, 15.1. alfejezet

dr. Bartóki-Gönczy Balázs  

24. fejezet

dr. Csink Lóránt

5. fejezet, 27. fejezet

dr. Gellén Klára

17. fejezet

dr. Klein Tamás

1. fejezet

dr. Koltay András

Bevezetés, 2. fejezet, 6.4. alfejezet, 10. fejezet, 11.1. alfejezet, 12. fejezet, 13.1–3. alfejezet, 13.5. alfejezet, 14. fejezet, 16. fejezet, 19.1–8. alfejezet, 22. fejezet, 25. fejezet, 34.2. alfejezet

dr. Lapsánszky András

30–33. fejezet

dr. Mayer Annamária

6.4. alfejezet, 16. fejezet, 19.1–5. alfejezet

dr. Nagy Dóra

22. fejezet

dr. Nyakas Levente

3. fejezet, 6.1–3. alfejezet, 7–8. fejezet, 21. fejezet, 26. fejezet, 27. fejezet

dr. Pogácsás Anett

6.4. alfejezet, 18. fejezet, 19.1–5. alfejezet, 20. fejezet, 24. fejezet

dr. Szeghalmi Veronika               

13.1–3. alfejezet

dr. Szikora Tamás

5. fejezet, 11.2. alfejezet, 15.2–4. alfejezet, 34.3. alfejezet

dr. Szilágyi Pál

29. fejezet

dr. Tóth András

28. fejezet

dr. Udvary Sándor

4. fejezet, 9. fejezet, 23. fejezet, 34.1. alfejezet

Szerkesztette:

dr. Koltay András

dr. Nyakas Levente

Az első kiadást lektorálta:

dr. Török Bernát

Kézirat lezárva:

2015. március 6.

Második, átdolgozott kiadás

© dr. Baka Péter, dr. Bartóki-Gönczy Balázs, dr. Csink Lóránt, dr. Gellén Klára, dr. Klein Tamás, dr. Koltay András, dr. Lapsánszky András, dr. Mayer Annamária, dr. Nagy Dóra, dr. Nyakas Levente, dr. Pogácsás Anett, dr. Szeghalmi Veronika, dr. Szikora Tamás, dr. Szilágyi Pál, dr. Tóth András, dr. Udvary Sándor, Budapest, 2012, 2015

© Wolters Kluwer Kft., Budapest, 2012, 2015

A Wolters Kluwer Kft. az 1795-ben alapított

Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

Előszó a második kiadáshoz

Könyvünk első kiadása óta három év telt el. A médiajogban három év – a változások gyors üteme láttán – nagyon hosszú idő, Magyarországon pedig különösen eseménydús volt a 2012 novembere óta eltelt időszak. A 2011 elején hatályba lépett médiaszabályozásnak gazdagodó gyakorlata alakult ki, ami pedig csak több emberöltő ideje alatt is csak egyszer esik meg egy jogrendszerben, hatályba lépett (ráadásul egymáshoz képest alig egy éven belül) az új Büntető Törvénykönyv és az új Polgári Törvénykönyv. Ezeken túlmenően is számos olyan változás, módosulás történt a szabályozásban és a gyakorlattban Magyarországon és Európa-szerte, ami indokolta az első kiadás alapos átdolgozását.

2012 végén az előszóban azt írtuk, hogy könyvünk a média világának jogi szabályozását a maga teljességében – bár a terjedelmi korlátok miatt szükségszerűen nem teljes mélységében – kívánja bemutatni. A kötet műfaja átmenetet képez a hagyományos tankönyvek és a kézikönyvek között, áttekinti a média jogi hátterét, ugyanakkor akár a gyakorlati szakemberek számára is útmutatóul kíván szolgálni mindennapos jogi problémáik kezelésében. Az áttekinthető szerkesztés, a részletes szakirodalmi felsorolás, az alapos mutatók összeállítása segíthetnek e célok elérésében. Ezen műfaji jellegzetességét, illetve olvasóbarát szerkesztését a második kiadás sem vesztette el.

Azt is megerősítjük a korábban írtak közül, hogy a hiszünk abban, hogy a társadalomtudományokat, a jogtudományt és természetesen a médiajogot is lehet, sőt muszáj az objektivitás igényével, a napi pragmatikus érdekeknél perspektivikusabb látásmóddal szemlélni, és az egymás felé nyitott felfogások igenis összhangba hozhatók. Ennek megfelelően a kötet szerkesztői törekedtek arra, hogy változatos médiajogi felfogások képviselőit gyűjtsék egybe szerzőként, és abban reménykednek, hogy e közös munkából a mai magyar és európai médiajog valós képe rajzolódik ki. Az amúgy is nagylétszámú szerzőgárda e kiadás előkészületei során tovább bővült.

A második kiadás készítésekor is szerettük volna a magyar szabályozás európai összefüggéseinek alapos feltárását is elvégezni, illetve megjeleníteni. Ez vonatkozik – hasonló hangsúllyal – az európai uniós joganyag részletes bemutatására és a strasbourgi Emberi Jogok Európai Bírósága esetjogának összefoglalására is. A kötetben mindezen túl időről időre megjelennek utalások más államok jogi megoldásaira is, hiszen a hasonló kérdésekre adott eltérő vagy éppen hasonló válaszok fontos tanulságokat hordozhatnak saját belső jogunkra nézve is. Ahhoz is tartjuk magunkat, hogy a hatályos jogi szabályozás bemutatásán túl szükséges a bírói gyakorlat, illetve a különböző szabályozó hatóságok gyakorlatának alapos ismertetése is, az ezekkel kapcsolatban felmerülő alapvető problémák és kérdések számbavétele, valamint a lehetséges válaszok megfogalmazása; igyekeztünk e követelményeknek megfelelni.

A szerkesztők itt ragadják meg az alkalmat, hogy köszönetet mondjanak mindkét kiadás szakmai lektorainak, mindenekelőtt Török Bernátnak, valamint Andrássy Györgynek, Boncz Dittának, Kiss Zoltánnak, Molnár-Bíró Györgynek, továbbá a szerkesztésben is közreműködő szerzőtársaknak, Mayer Annamáriának, Szeghalmi Veronikának, Szikora Tamásnak, illetve a mutatók összeállításában segédkező Reményi Éduának és Paál Vincének.

Jelen kötet szerkesztését 2015. március 5-én zártuk le.

Budapest, 2015. március

A szerkesztők

Rövidítések jegyzéke

1959-es Ptk.

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről [hatályon kívül]

1978-as Btk.

1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről [hatályon kívül]

1997-es Ve.

1997. évi C. törvény a választási eljárásról [hatályon kívül]

AB

Magyarország Alkotmánybírósága

ABK

Az Alkotmánybíróság határozatai [Az AB hivatalos lapja]

Abtv.

2011. évi CLI. törvény az Alkotmánybíróságról

Alap

Médiaszolgáltatás-támogató és Vagyonkezelő Alap

Alaptörvény

Magyarország Alaptörvénye (2011. április 25.)

Alkotmány

1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmányáról [hatályon kívül]

API

A digitális televíziózásban interaktivitást lehetővé tevő kapcsolódási felület a különböző alkalmazások között (Application Program Interface)

Artisjus

Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület

AVMS irányelv

Az Európai Parlament és a Tanács 2010. március 10-i 2010/13/EU irányelve a tagállamok audiovizuális médiaszolgáltatások nyújtására vonatkozó egyes törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseinek összehangolásáról (Audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelv, kodifikált változat)

Avtv.

1992. évi LXIII. törvény a személyes adatok védelméről és a közérdekű adatok nyilvánosságáról [hatályon kívül]

BDT

Bírósági Döntések Tára

Be.

1998. évi XIX. törvény a büntetőeljárásról

bek.

bekezdés

BH

Bírósági Határozatok

Brüsszel I. rendelet   

A Tanács 2000. december 22-i 44/2001/EK rendelete a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról

Bszi.

2011. évi CLXI. törvény a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról

Btk.

2012. évi C. törvény a Büntető Törvénykönyvről

BUE

Az irodalmi és a művészeti művek védelméről szóló 1886. szeptember 9-i Berni Egyezmény (Berni Uniós Egyezmény)

BVerfG

Bundesverfassungsgericht [Német Szövetségi Alkotmánybíróság]

CAS

Digitális televíziózás feltételes hozzáférési rendszere, amely biztosítja, hogy a tartalomhoz csak az arra jogosult férjen hozzá (Conditional Access System)

CATV

Kábeltelevíziós műsorelosztás (Community Access Television)

DRM

Szellemi tulajdonjogok védelmét szolgáló rendszer a digitális átviteli platformokon (Digital Rights Management)

DSL

a szélessávú Internet elérés egyik technológiája hagyományos rézérpáron (Digital Subscriber Line)

Dtv.

2007. évi LXXIV. törvény a műsorterjesztés és a digitális átállás szabályairól

DVB

nemzetközileg elfogadott digitális műsorjelátviteli standardok: T = TV, S = műhold, C = kábel, H = mobil (Digital Video Broadcasting)

EBH

elvi bírósági határozat

EBHT

Európai Bírósági Határozatok Tára

ECR

European Court Reports

EFTA

Európai Szabadkereskedelmi Társulás

EGT

Európai Gazdasági Térség

EGK

Európai Gazdasági Közösség

Egyetemes szolgáltatási irányelv

Az Európai Parlament és a Tanács 2002. március 7-i 2002/22/EK irányelve az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról

Eht.

2003. évi C. törvény az elektronikus hírközlésről

Eitv.

2005. évi XC. törvény az elektronikus információszabadságról [hatályon kívül]

EJEB

Emberi Jogok Európai Bírósága (Strasbourg)

EJEBiz.

Emberi Jogok Európai Bizottsága (Strasbourg)

EJEE

Emberi Jogok Európai Egyezménye (Római egyezmény az alapvető jogok és szabadságok védelméről [1950])

EJENY

Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozata (1948)

EK

Európai Közösség, Európai Közösségek

EKSZ

Az Európai (Gazdasági) Közösséget alapító Római Szerződés (1957)

Ekertv.

2001. évi CVIII. törvény az elektronikus kereskedelmi szolgáltatások, valamint az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások egyes kérdéseiről

Elektronikus kereskedelemről szóló irányelv

Az Európai Parlament és a Tanács 2000. június 8-i 2000/31/EK irányelve a belső piacon az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások, különösen az elektronikus kereskedelem egyes jogi vonatkozásairól

ENSZ

Egyesült Nemzetek Szervezete

EPG

elektronikus műsorkalauz a digitális televíziózásban (Electronic Program Guide)

ESZAK

Európai Szén- és Acélközösség

ESZAKSZ

Az Európai Szén- és Acélközösséget alapító Párizsi Szerződés (1951)

ET

Európa Tanács

Etv.

2011. évi CLXXV. törvény az egyesülési jogról, a közhasznú jogállásról, valamint a civil szervezetek működéséről és támogatásáról

EU

Európai Unió

EuB

Az Európai Unió Bírósága (Luxemburg)

EUSZ

Az Európai Uniót alapító Maastrichti Szerződés (1992)

EUMSz

Az Európai Unió működéséről szóló szerződés

Érintett piaci ajánlás

A Bizottság 2007. december 17-i 2007/879/EC számú ajánlása az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján előzetes szabályozás alá vonható érintett elektronikus hírközlési ágazatbeli termék- és szolgáltatáspiacokról

FCC

Federal Communications Commission (az Egyesült Államok média- és hírközlési hatósága)

Fgy.tv.

1997. évi CLV. törvény a fogyasztóvédelemről

Fttv.

2008. évi XLVII. törvény a fogyasztókkal szembeni tisztességtelen kereskedelmi gyakorlat tilalmáról

FRND

Tisztességes, ésszerű és megkülönböztetéstől mentes hozzáférés

Fúziós rendelet      

Az Európai Tanács 2004. január 20-i 139/2004/EK rendelete a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről

GG

Grundgesetz [alaptörvény], a Német Szövetségi Köztársaság alkotmánya (1949)

Grtv.

2008. évi XLVIII. törvény a gazdasági reklámtevékenység alapvető feltételeiről és egyes korlátairól

Gt.

2006. évi IV. törvény a gazdasági társaságokról [hatályon kívül]

GVH

Gazdasági Versenyhivatal

Gytv.

1989. évi III. törvény a gyülekezési jogról

Hozzáférési irányelv

Az Európai Parlament és a Tanács 2002. március 7-i 2002/19/EK irányelve az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és kapcsolódó eszközökhöz való hozzáférésről, valamint azok összekapcsolásáról

InfoSoc-irányelv

Az Európai Parlament és a Tanács 2001. május 22-i 2001/29/EK irányelve az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról

Infotv.

2011. évi CXII. törvény az információs önrendelkezésről és az információszabadságról

IPTV

Internetkapcsolaton keresztül elérhető televízió (Internet Protocol Television)

Jat.

2010. évi CXXX. törvény a jogalkotásról

JBE

jelentős befolyásoló erejű

JPE

Jelentős piaci erő az elektronikus hírközlésben

Keretirányelv

Az Európai Parlament és a Tanács 2002. március 7-i 2002/21/EK irányelve az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról

Ket.

2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól

Ktv.

1992. évi XXIII. törvény a köztisztviselők jogállásáról [hatályon kívül]

LB

A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

LÜ

Legfőbb Ügyészség

Matv.

2009. évi CLV. törvény a minősített adat védelméről

ME

miniszterelnök, miniszterelnöki

min.

miniszter, miniszteri

MK

Magyar Közlöny

Modernizációs Rendelet

A Tanács 2002. december 16-i 1/2003/EK rendelete a Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról

Mttv.

2010. évi CLXXXV. törvény a médiaszolgáltatásokról és a tömegkommunikációról

NHH

Nemzeti Hírközlési Hatóság

Nhtv.

1996. évi CXXVII. törvény a nemzeti hírügynökségről [hatályon kívül]

NMHH

Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság

NSZH

Nemzeti szabályozó hatóság az elektronikus hírközlésben

NVB

Nemzeti Választási Bizottság

Nvtv.

2011. évi CXCVI. törvény a nemzeti vagyonról

OECD

Nemzetközi Gazdasági és Együttműködési Szervezet

Ofcom

Office of Communications (brit médiahatóság)

OGY

Országgyűlés

OGYH

országgyűlési határozat

Ogytv.

2012. évi XXXVI. törvény az országgyűlésről

ONP

A távközlés európai harmonizációs szabályainak első (1990) és második (1997) csoportja. (Open Network Provisions)

ORTT

Országos Rádió és Televízió Testület

OVB

Országos Választási Bizottság

PK

A Legfelsőbb Bíróság Polgári Kollégiumának állásfoglalása

PKKB

Pesti Központi Kerületi Bíróság

Pp.

1952. évi III. törvény a polgári perrendtartásról

Pszáf tv.

2010. évi CLVIII. törvény a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletéről [hatályon kívül]

Ptk.

2013. évi V. törvény a Polgári Törvénykönyvről

Ptké.

2013. évi CLXXVII. törvény a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény hatálybalépésével összefüggő átmeneti és felhatalmazó rendelkezésekről

rend.

rendelet

Rttv.

1996. évi I. törvény a rádiózásról és televíziózásról [hatályon kívül]

Smtv.

2010. évi CIV. törvény a sajtószabadságról és a médiatartalmak alapvető szabályairól

Stv.

1986. évi II. törvény a sajtóról [hatályon kívül]

Szabályozási keret

az elektronikus hírközlés 2002. évben elfogadott harmadik harmonizációs csomagja, amely többek között magába foglalja a Keretirányelvet és az engedélyezésről, egyetemes szolgáltatásról, hozzáférésről valamint versenyirányelveket továbbá az Érintett Piaci Ajánlást és az Iránymutatást

Szabstv.

2012. évi II. törvény a szabálysértésekről, a szabálysértési eljárásról és a szabálysértési nyilvántartási rendszerről

SzJSzT

Szerzői Jogi Szakértő Testület

Szjt.

1999. évi LXXVI. törvény a szerzői jogról

SZMSZ

szervezeti és működési szabályzat

SZTNH

Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

Tpt.

2001. évi CXX. törvény a tőkepiacról

Tpvt.

1996. évi LVII. törvény a tisztességtelen piaci magatartás és a versenykorlátozás tilalmáról

tv.

törvény

tvr.

törvényerejű rendelet

TVWF irányelv

A Tanács irányelve (1989. október 3.) a tagállamok törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedésekben megállapított, televíziós műsorszolgáltató tevékenységre vonatkozó egyes rendelkezéseinek összehangolásáról (89/552/EGK)

UCP irányelv

Az Európai Parlament és a Tanács 2005. május 11-i 2005/29/EK irányelve a belső piacon az üzleti vállalkozások fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatairól, valamint a 84/450/EGK tanácsi irányelv, a 97/7/EK, a 98/27/EK és a 2002/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvek, valamint a 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról („Irányelv a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról”)

Ve.

2013. évi XXXVI. törvény a választási eljárásról

WTO

Kereskedelmi Világszervezet (World Trade Organization)

Bevezetés: a média és a médiajog

Koltay András

Sajtó és média – terminológiai kérdések

A médiajogban hemzsegnek azon kérdések, amelyekben a szakemberek között nincs egyetértés. Már a „média” fogalmának tartalma felől is viták folynak. A jogi terminológiában, követve a társadalomtudományok és a köznyelv példáját, kezdi végleg átvenni a „sajtó” helyét a „média” kifejezés. Utóbbi egyértelműen tágabb kört ölel föl: amikor a médiáról beszélünk, általában beleértünk minden olyan jelenséget, az információs társadalomban elterjedt közlési módot, amely információt közvetít. A „sajtó” fogalma ezzel szemben szűkebb körben értelmezendő, noha már régen nem korlátozódik eredeti jelentésére, a sajtóprés igénybevételével kinyomtatott könyvekre és újságokra. Előbbiek az évszázadok során már kikerültek a sajtó kategóriájából: a könyvkiadás szabadságát ma már nem a sajtószabadság fogalmán belül értelmezzük. A technikai fejlődés eredményeképpen ellenben beszélhetünk „nyomtatott” és „internetes” sajtóról.

A technikai fejlődés következtében megkérdőjeleződtek a televízió és a rádió korábban használt fogalmai is. Ma már nemcsak úgy lehet „mozgóképeket” nézni otthon, ha leülünk a tévé elé, vagy kikölcsönzünk egy filmet. Jogi elismerést nyert az egyedileg lekérhető műsorszám (video on demand) is. A német Rundfunk, vagy az angol broadcasting hagyományos kategóriái is csak akkor maradhatnak érvényesek, ha immáron nem csupán egy adott műsorterjesztő platformon közvetített szolgáltatások tekintetében alkalmazzuk őket, hanem platformoktól függetlenül, bármely szolgáltatásra kiterjesztjük használatukat. A német alkotmánybíróság 1991-es határozata e tekintetben megelőzte korát, amikor kimondta, hogy az „elektronikus média” fogalma nem határozható meg teljes pontossággal, és a sajtószabadság fogalma, alkalmazási köre semmiképpen sem köthető konkrét technikákhoz (BVerfGE 83, 238., Urteil des Ersten Senats vom 5. Februar 1991). Az elektronikus sajtó/média tehát ma már nem a televíziót és a rádiót jelenti, hanem a hagyományos, lineáris médiaszolgáltatáson túl magában foglalja a lekérhető médiaszolgáltatásokat is (természetesen ideértve a rádiós, azaz kizárólag hangok sorozatából álló tartalmakat is).

A szabályozás mögötti érdekek

A médiajog nem önmagáért való, és nem elsősorban a médiajogászok kenyérkeresetének biztosítását célozza. Még mielőtt elmerülnénk az aprólékos részletszabályok sodró árjában, meg kell ismernünk a teljes jogterület létét igazoló alapokat. Nem az a legfontosabb kérdés, hogy hogyan (szabályozzuk ezt vagy azt a problémát), hanem hogy miért (van szükség a szabályozásra). A médiajog bőséggel szolgáltat választ utóbbi kérdésekre. Felfedezhető benne azon mögöttes értékrendszer, amely a konkrét előírások által közvetítve jelenik meg a médiát szabályozó bonyolult jogi szisztémában.

A piaci erők és a nagymértékű nemzetköziesedés, a határok virtuális leomlása a médiatermékek előtt, valamint a globalizáció és a tőkekoncentráció hatására a médiaszabályozásban liberalizáció figyelhető meg az elmúlt évtizedekben. Nyugat-Európában mindenhol megindult a kereskedelmi televíziózás és rádiózás, lazultak a tulajdoni korlátok és a kötelező tartalmi előírások. A nagyobb szabadság önmagában is érték lehet; Közép-Kelet-Európából nézve a világ 1989 után végre kinyílt. A nagyobb médiaszabadság azonban nem önérték, gyümölcseit az egyéneknek és a közösségnek is élveznie kell. Immár nem az a fő kérdés, hogy miként lehet kiszabadítani a médiát az állam diktatúrája alól, hanem arra is kell választ keresnünk, miként lesz képes a jogi szabályozás a médiát rákényszeríteni az egyes részleteiben folytonosan változó, de alapvetéseit tekintve mindmáig érintetlen médiajog elveinek megfelelő működésre, illetve a közösségi érdekeknek való megfelelésre.

Bár a média világa folyamatosan és rendkívüli sebességgel változik, az új és még újabb technológiák pedig jelentősen kihatnak a szabályozás terjedelmére és alkalmazhatóságára is, e rohamtempójú átalakulás mögött jól kirajzolódnak azon érdekek, illetve elvi megfontolások, amelyek biztosítják e jogterület alapjainak állandóságát. Bár a változás gyors, talán túlzás lenne „médiaforradalomról” (esetleg cyberforradalomról) beszélni, mint oly sokan teszik. Az alapvető elvek, illetve az elérni kívánt célok változatlansága ugyanis biztosítja a jog folyamatos jelenlétét e területen, az állam tartózkodását a túlzott mértékű deregulációtól, és így elsősorban a szabályozás mértéke, illetve módja felőli vitákat tesz lehetővé.

A médiajog a szabad országok által a média működésével kapcsolatban közösen vallott morális alapokra épül. A média más, mint a többi, a piacon kínált szolgáltatás. A társadalom kohéziójának elősegítésére, a közösség vitáinak lebonyolítására, a nemzeti és az egyetemes kultúra terjesztésére képes eszközt tisztelünk benne. A média szabályozása tehát egyszerre szolgálja gyakorlójának érdekeit, biztosítja annak szabadságát, és óvja a közérdeket a piaci szereplők mozgástérének némi szűkítése árán. Nem ítélkezik az egyes ember felett, aki lehet öntudatlan médiafogyasztó vagy öntudatos, cselekvő állampolgár – a médiaszabályozás mindkettő igényeit megpróbálja kielégíteni. A modern médiajog elsőszámú kérdése ennek megfelelően az, hogy miként lesz képes megteremteni a szükséges egyensúlyt a közérdek és az azzal lehetségesen szembenálló magánérdekek között.

A) Negyedik hatalmi ág?

A média feladata felől folytatott diskurzusok kezdetben szinte kizárólag annak közérdekű feladatait hangsúlyozták. Eszerint létezésének, illetve szabadságának legfőbb értelmét a nyílt közösségi, közéleti vita lebonyolításának rátestált feladata adja meg. A médián keresztül valósul meg az államhatalom ellenőrzése, az általa biztosított fórumok teszik lehetővé a sokszínű, szabad eszmecserét, illetve az azt követő közös döntéshozatalt. Az unalomig ismert közhely szerint a média „a negyedik hatalmi ág”. A 19. században a skót Thomas Carlyle által papírra vetett (Carlyle által egyébként Edmund Burke-nek tulajdonított, mások szerint Tocqueville-nál, megint mások szerint pedig Macaulaynál elsőként előbukkanó) „negyedik rend” (fourth estate) metafora (mely szerint a sajtó a parlamentben helyet foglaló három rendhez hasonló hatalommal bír) elterjedése legalábbis jelzi a közfelfogás által a médiának tulajdonított jelentőséget.

A modern demokráciákban e jelentős szerep kétségbevonhatatlan. A média és a demokrácia kapcsolata az egész médiajog egyik legfontosabb alapja, első számú morális fundamentuma. A habermasi „okoskodó közönség” folytonosan üldözött, de teljességében soha el nem érhető európai ideáljából fakad mindez. Jürgen Habermas szerint a lassan, évszázadok alatt kialakuló „társadalmi nyilvánosság” egyes elemei (a kávéházaktól, a szalonoktól az újságokig és a könyvtárakig) együttesen járultak hozzá az igazságkeresés, a racionális közgondolkodás és a kritikai szemléletmód kialakulásához, a demokratizálódás folyamatának lassú és fokozatos megindulásához. A nyilvánosság biztosította az információkhoz való hozzáférést, és idővel akkora jelentőségre tett szert, hogy képessé vált az állam korlátozására. Így jutunk el a deliberatív demokráciához, ahol gondos mérlegelés, megfontolás és vita után közös akarattal születnek meg a többségi döntések. A média szabadsága segítette elő a demokrácia megszületését, és fontos szerep hárul rá életben tartása érdekében is.

B) A kultúra védőbástyája?

A média kiválóan alkalmas eszköz a (nemzeti, kisebbségi, európai) kultúra terjesztésére. Ez a lehetőség magában hordozza a felelősséget is. A média és a kultúra ugyanakkor bonyolult és ellentmondásos viszonyban áll egymással: a média tömegeket képes megszólítani, és tömegek ízlését képes alakítani, formálja a kulturális környezetet, de a piaci logika folytán a média „fősodra” nem tekinti feladatának a magas színvonalú kulturális termékek közvetítését, bemutatását. Ennek ellenére (vagy talán éppen emiatt) a médiaszabályozás igyekszik előírni a piaci szereplők számára e kulturális misszió bizonyos mértékű felvállalását. Hogy a médiának milyen típusú és minőségű kultúrát kell közvetítenie, azon persze lehet és kell is vitatkozni. Az európai jog mindenesetre a nemzeti kultúra megóvása érdekében méltányolhatónak tartja az állami beavatkozást. A gondolat, mely szerint Európa elsősorban lelki és kulturális közösség, eredetileg az európai integrációs törekvések szellemi alapjának számított.

Nem szabad elfeledkezni arról sem, hogy a média nem csupán közvetíti, hanem maga is teremti a kultúrát, új műfajokat alkot, és korábbiakat helyez új kontextusba. Feladata tehát nem merül ki pusztán a közvetítésben, a hagyományos kulturális kánonok bemutatásán túl a kultúra progressziójában is szerepet kell vállalnia.

„Lapozz bele!” módban ezek az oldalak nem érhetőek el.

Kérjük, vásárolja meg a teljes elektronikus könyvet weboldalunkon.

This page is not available in preview mode.

Should you wish to access the complete text, please purchase the full version of this e-book at our webpage.